Radif Gatash | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
tat. Radif Gatash | ||||||
| ||||||
Numele la naștere | Radif Kashfullovich Gataullin ( Tat. Radif Kashfulla uly Gataullin ) | |||||
Data nașterii | 30 martie 1941 (81 de ani) | |||||
Locul nașterii | Marte , districtul Kushnarenkovsky , Bashkir RSS , SFSR rus , URSS | |||||
Cetățenie |
URSS → Rusia |
|||||
Ocupaţie | poet , jurnalist , eseist , critic literar , traducător | |||||
Ani de creativitate | 1959 - prezent în. | |||||
Direcţie | artă abstractă , modernism , expresionism | |||||
Gen | poezie | |||||
Limba lucrărilor | tătar | |||||
Debut | „Gөllar su sory” („Florile sunt însetate”, 1966) | |||||
Premii | ||||||
Premii |
|
|||||
Fișiere media la Wikimedia Commons |
Radif Gatash ( Tat. Radif Gatash , născut Radif Kashfullovich Gataullin ( Tat. Radif Kashfulla uly Gataullin ) ; născut la 30 martie 1941 , Marte , Districtul Kushnarenkovsky , Bashkir ASSR , RSFSR , URSS ) - poet publicist , jurnalist sovietic , tătar rus critic literar , traducător . Poet popular al Republicii Tatarstan (2012), Artist onorat al Republicii Tatarstan (2001), Lucrător de onoare în cultură al ASSR Tătar (1982). Laureat al Premiului de Stat al Republicii Tatarstan, numit după Gabdulla Tukay (2008).
Radif Kashfullovich Gataullin s-a născut la 30 martie 1941 în satul Marte , districtul Kushnarenko din Bashkir ASSR [1] [2] . Din familia unui fermier colectiv [3] [4] . Tatăl la scurt timp după nașterea fiului său a mers la Marele Război Patriotic și a murit la vârsta de 32 de ani [5] [6] . A avut frați gemeni Rafit (1938-2008) și Rashid (1938-2000), acesta din urmă a devenit și poet [7] [8] [6] . Maica Savia (1909-1984) a lucrat la fermă de mică și a crescut singură trei copii, reușind să le insufle dorința de educație, în ciuda anilor grei de după război [9] [6] [8] .
În 1959 a absolvit liceul în satul Tolbazy , după care a plecat la Ufa și a intrat la departamentul de filologie rusă și tătară a Universității de Stat Bashkir [4] [10] . În al doilea an de studii în 1961, a venit la Kazan și s-a transferat la departamentul de limbă și literatură tătară a Facultății de Istorie și Filologie a Universității de Stat din Kazan, numită după V. I. Ulyanov-Lenin , de la care a absolvit în 1964 [3] ] [4] [6] . După ce și-a primit educația, în următorii doi ani a lucrat ca profesor de limbă și literatură tătară într-o școală secundară din satul Urazmetyevo din districtul Muslyumovsky [4] [10] . Printre studenții săi din acea vreme s-au numărat viitori poeți și scriitori precum Zulfat , N. Gambar și F. Gilmy [11] [12] .
Membru al Uniunii Scriitorilor din URSS din 1966 [13] [14] . În 1966-1971, a lucrat intermitent ca redactor de ficțiune la Editura Tătar Book [2] [10] . În 1967 a intrat în Cursurile Literare Superioare la Institutul Literar A. M. Gorki din Moscova , pe care le-a absolvit în 1969 [4] [2] . În 1971 a intrat în PCUS [15] . În 1973-1974 a fost colaborator literar la revista „ Yalkyn ”, iar în 1975-2011 a ocupat funcția de șef al departamentului de poezie al revistei „ Kazan utlary ” [2] [16] . În paralel, timp de 12 ani în anii 1977-1989 a condus secția de poezie la Uniunea Scriitorilor din Tatarstan [10] , unde este și membru al consiliului de conducere [17] . În 2012 a devenit membru al Centrului PEN Tătar [18] . Este unul dintre cei mai vechi scriitori ai republicii [19] , în 2021 și-a sărbătorit 80 de ani [20] .
Pentru mai bine de 50 de ani de viață creativă, a devenit autorul a două duzini de colecții de poezii, precum „Göllar su sory” („Florile sunt însetate”, 1966), „Koyashly traular” („Insulele însorite”, 1967), „Dingez ezlim” („Caut marea”, 1968), „Yul җyrlary (Isemsez yoldyzlar)” („Cântece ale drumurilor (Stele fără nume)”, 1969), „Balachak ile” („Țara albastră”, 1971), „Kүnel tashlary” („Pietre de suflet”, 1971), „Tel achkychlary” („Cheile inimii”, 1973), „Yoldyz җile” („Vântul stelelor”, 1976), „Irlar Bulyik” (“ Let's Be Men”, 1978), „Chakyru” (“Apel”, 1980), „Yөrәk soyli” (“Inima vorbește”, 1982), “Makhәbbatkә - mәrkhәmatәt” („Vorbește despre dragoste”, 1987), “Kar astynda - gөllar” (Conversație cu inima, 1991), „Bu - sina kylgan dogam” („Rugăciunea mea este către tine”, 1997), „Gam sharaby” (Vinul întristării, 2001), „Gazallar” („Gazele” , 2001), „Mangelek susau” („Sete de eternitate”, 2005), multe alte cărți și publicații [21] [22] [23] [24] [25] [26] . În 2010, a fost publicată o colecție în trei volume de lucrări ale lui Gatash [27] , distinsă cu premiul „Cartea Anului” [28] , iar în 2018 a fost publicată o ediție în cinci volume [29] .
A fost distins cu titlurile de Poet al Poporului (2012) și Lucrător de Artă Onorat al Republicii Tatarstan (2001), precum și Muncitor Onorat de Cultură al ASSR Tătar (1982) [23] [30] . În 2000 a fost distins cu Premiul F. Karim , iar în 2005 a devenit primul câștigător al Premiului H. Taktash [31] [32] . În 2008, a fost nominalizat la Premiul de Stat al Republicii Tatarstan, numit după G. Tukay [33] , pe care l-a primit pentru o serie de cărți de poezie [34] . Dezvoltarea unei baze științifice și metodologice pentru studierea lucrării lui Gatash se desfășoară la Universitatea Pedagogică de Stat Bashkir numită după M. Akmulla [35] , unde în 2022 a primit titlul de aksakal al departamentului de limbă și literatură tătară din Institutul de Educație Filologică și Comunicații Interculturale [36] . Gatash consideră loialitatea față de cuvânt, poezie, artă, valori adevărate ca fiind cel mai important lucru pentru o persoană creativă; el critică simplitatea oamenilor, materialitatea excesivă, modul de viață, cariera [37] .
Pseudonim creativ - Radif Gatash [2] . El scrie în tătără [4] . A început să se implice în poezie în liceu [1] , a intrat în literatura mondială prin limba rusă [38] . În timp ce studia la Universitatea Bashkir, a mers într-un cerc literar sub conducerea lui A. Atnabaev , a devenit interesat de literatura tătară [6] . G. Tukaya [39] se pune mai presus de orice altceva , îi știe pe A.P. Pușkin și M. Yu. Lermontov pe de rost [40] . Din 1959, a fost publicat în Ufa, primele poezii au fost publicate în ziarele „ Leninse ” și „ Ҡyҙyl tan ”, precum și în almanahul „Yash kɵstar” [41] [15] . O serie de poezii ale sale, scrise înainte de vârsta de 20 de ani, a ars, considerându-le insuficient de perfecte [42] . În 1961, a început să fie publicat pe paginile ziarelor și revistelor din Kazan, precum „ Azat Khatyn ”, „ Yalkyn ”, „ Consiliul de adabiyaty ” [13] [2] . Prima carte de poezii numită „Göllar su sory” („Florile sunt însetate”) a fost publicată în 1966 la Kazan [15] [23] . Numele Gatash a atras imediat atenția cititorilor, cunoscătorilor de poezie și criticilor literari, o apreciere pozitivă a primilor săi pași în lucrare a fost dată de H. Tufan , S. Hakim , F. Husni [1] [10] . Venit în literatură în anii 1960 pe valul dezghețului , a devenit unul dintre reprezentanții generației de noi poeți tătari ( R. Fayzullin , R. Kharis , G. Rakhim , R. Mingalim ), care au îmbogățit poezia cu noi norme estetice și mijloace artistice în concordanță atât cu tradiția umanistă, cât și cu problemele morale și ideologice ale vremii [43] [44] .
În această serie, Gatash se deosebește ca un poet romantic, un succesor al liniei lui S. Rameev , H. Taktash , I. Yuzeev [45] . Foarte pasionat de anii șaizeci , care au influențat poezia tătară [46] , a profitat de toată varietatea deschisă a formelor și tehnicilor literare, revenind la tradiția poetică tătară, dar introducând în ea cuvântul său inovator [47] . După ce tocmai și-a conturat stilul la începutul carierei, Gatash și-a anunțat declarativ angajamentul față de romantism [48] . Poezia lui Gatash se caracterizează printr-o percepție romantică a vieții, poeziile sale sunt impregnate de un lirism profund [49] [23] . Încă de la primele culegeri, poetul s-a concentrat pe tinerețe, iubire, dorința de a fi de folos neamului său, în care a demonstrat calmul gândirii, munca serioasă asupra cuvântului, capacitatea de a simți subtil forma [1] [23] . Motive precum dragostea pentru viață și natură, bucuriile și amărăciunea pasiunilor și sentimentelor, schimbările de dispoziție, schimbările în timp și în viața socială au devenit decisive pentru toată opera lui Gatash [10] . După propriile sale cuvinte, el se inspiră tocmai din dragoste, din îndrăgostire, când nu încetezi să fii surprins, după cum a subliniat F. Husni [50] . Tema principală a poemelor poetului este lumea interioară a unui tânăr contemporan, întreaga gamă a emoțiilor sale, exprimată prin aspirație romantică, sinceritate, metaforă [2] . Așa este, de exemplu, colecția „Dingez ezlim” („Caut marea”, 1968), a cărei imagine prin intermediul căreia este marea, care ajută la transmiterea gândurilor și sentimentelor protagonistului, care caută și și-a găsit propriul drum în viață [1] .
Linia pulsa, nu se oprește:
„Poeții noștri au murit în Europa...”
Pe Odra, pe Vistula, pe Vltava... Nu
un pachet turistic
sau o misiune diplomatică i-a adus aici.
Nu au fost trimiși să studieze
la Sorbona sau la Universitatea din Cracovia.
Nu vântul rătăcirii,
ci vântul războiului i-a condus aici,
iată mormintele lor.
Musa Jalil a urcat peste Europa
din pivnițele împuțite ale închisorii fasciste .
Într-un atac furios
Confruntat cu plumb fierbinte
Fatih Karim.
Adel Kutuy a trecut prin Polonia,
Nur Bayan este îngropat în Europa.
Răspunde!
Movilele de pe morminte sunt
ultimele lor poezii.
Au murit pentru libertatea poeților noștri.
Gatash scrie în diverse forme și genuri poetice, combinând organic în opera sa tradițiile poeziei ruse, orientale, mondiale. La început, urmând forma tradițională, mai târziu Gatash a apelat adesea la vers liber, vers liber , păstrându-și individualitatea romantică în percepția lumii, precum și îmbogățind poezia tătară cu noi inovații forma-ritmice [52] [10] . Poezia „24 de stele și 17 mări” a fost dovada ridicării nivelului său poetic la nivelul profesorilor. Începând ca o conversație obișnuită cu o mamă, această lucrare a absorbit conflictele de timp, intrigile și experiențele amoroase, puritatea spirituală și sinceritatea inimii, întruchipate printr-o combinație de vers tradițional și liber [53] .
Capacitatea de a povesti într-o formă simplă despre experiențe complexe, de a vedea trecutul, prezentul și viitorul intersectându-se la un moment dat, de a crea oportunități pentru o lectură diversă a semnificațiilor conferă lucrării lui Gatash trăsăturile de avangardă [54] . Căutările avangardiste ale poeților de atunci s-au dovedit a fi destul de fructuoase, în condițiile în care sintetismul inerent literaturii tătare a dus la „moliciunea” modernismului, deschizând oportunități de aprofundare și extindere a conținutului poeziei, obiect al care era lumea întreagă [55] . După cum a notat R. Zaydulla , Gatash este „ultimul dintre mohicani, care nu a cedat în fața vicisitudinilor vieții, care a trăit în creativitate poetică, care a crezut din toată inima în puterea miraculoasă a cuvântului” [53] .
Poeziile moderniste ale lui Gatash sunt impregnate de paralelismul dintre experiențele eroului liric și natura, o trăsătură comună atât pentru arta populară, cât și pentru romantism. De exemplu, în poezia „... Trebuia să fie așa, sau a fost un accident?” povestește despre două întâlniri cu o fată, care au fost o surpriză pentru tânăr. Acest motiv este „ascuns” sub numele lunilor („aprilie”, am spus eu. Și tu te-ai dovedit a fi mai), care exprimă însuși haosul ființei, diferența dintre oameni, discrepanța dintre ritmurile vieții lor. [54] . Imaginea drumului se regăsește pe scară largă în Gatash, care este un simbol al dezvoltării spirituale și al drumului parcurs de eroul liric. Iată calea pe care tatăl a mers pe front („Hrișcă”), calea către patria lui Tukay din Kyrlay („Convorbire cu unchiul Sagdi în drum spre Kyrlay”), autostrăzi europene străbătute de poeții războinici tătari („Poeții tătari” în Europa” ) [44] . Această poezie a devenit și o dovadă a renașterii temei romantice a eroismului și a eroilor în versurile civile pe exemplul lui M. Jalil , F. Karim , A. Kutuy , care și-au dat viața pentru patria lor [56] .
Pe viitor s-au manifestat și mai clar posibilitățile lui Gatash în îmbogățirea temelor poeziei, tehnica versului, a ritmului și a rimei, ceea ce i-a permis să pătrundă mai adânc în problemele atât naționale, cât și universale [53] . Interesele sale sociale se remarcă prin diversitate, într-o serie de poezii sunt exprimate reflecții filozofice și lirice asupra evenimentelor lumii, pământ natal [14] . Astfel, poezia sa „Să fim bărbați” a căpătat o largă rezonanță în rândul tinerilor – grație principiilor morale exprimate acolo, sfaturilor, dorințelor [53] . Inspirat de ideea că poezia poate schimba lumea în bine, în această poezie Gatash a încercat ca model de urmat să creeze imaginea unui om ideal care intră în conflict cu mediul înconjurător și opune realitatea lumii lui ideale imaginare [57] . Poetul cheamă să rămânem uman în orice situație, în legătură cu care poemul este un fel de „carte de vizită” a motivului avangardist al luptei pentru păstrarea umanității inerente poeziei tătare a anilor ’70 [58] . O temă importantă a versurilor lui Gatash a fost soarta poporului tătar, continuitatea memoriei istorice și spirituale a generațiilor [22] , el evită totuși o exprimare directă a motivelor naționale și a problemelor sociale acute [44] . În versurile civice, Gatash promovează ideea de patriotism , în urma lui G. Tukay , iar eroul său liric vede scopul vieții sale ca o continuare a faptelor și gândurilor lui Tukaev [59] . O serie de poezii sunt consacrate Bashkortostanului [23] , Gatash își concentrează atenția asupra unității popoarelor tătar și bașkir [60] . De asemenea, este autorul unui număr de articole jurnalistice și literar-critice [52] , unde criticii observă aceeași influență a lui Tukay [61] .
Scriu doar pentru că mi-e dor de tine, îmi
este insuportabil să te divinizez.
Când se întâlnește cu tine... Majnun obișnuia să spună,
Mângâind părul iubitei sale:
- Pleacă, Leila: dă-mi libertatea să mă gândesc la Leila!
Majnunu dă-mi un cântec să-mi dau libertatea!
- Pleacă, Leila... Rămâi cu mine în sufletul și gândurile tale:
Pentru inspirație, dă-mi ușurință -
Un suflet îndrăgostit ar trebui să se înalțe în înălțimile cerești.
Voi arde - langa mine si spiritul vindecarii,
scriu - iti aud vocea - ca muzica este fluturata...
Sa fie pamantul muritor, Sufletul este cerul... Distanta?
Este posibil să învingi dragostea prin întâlniri?
- Pleacă, Layla. Oferă libertatea de a se gândi la Tine, dă-
ți spațiu pentru inspirație Majnunu!
... Întoarce-te, Leila... Rămâi cu mine în suflet și cântece, -
Dă-mi lejeritate la ultimul meu vis.
Prin iubire pentru Tine sufletul poetului intră în Eternitate!
Tema principală în opera lui Gatash este tema dragostei [54] , el cântă despre frumusețea feminină, tandrețea, bunătatea, dragostea și fidelitatea [2] . Într-una dintre poeziile sale , L. Leron l-a numit pe Gatash „poetul iubirii” [63] , iar R. Sibat l-a descris ca un tătar Byron , atât ca aspect, cât și prin conținutul amoros al poemelor sale [64] . Potrivit lui T. Galiullin , Gatash, ca Majnun , este literalmente îndrăgostit de tot ce este frumos și este gata să îmbrățișeze întreaga lume [53] , el este un sclav al iubirii, al frumosului, al poeziei, trăind numai cu ea, ca R. Minnullin. a subliniat [65] .
În versurile de dragoste, Gatash recurge adesea la tehnici expresioniste , sentimentul iubirii ia o formă exagerată în el, în pragul viselor și al nebuniei. Dragostea în poeziile lui Gatash pare să fie o lume diferită, în care unei persoane i se oferă posibilitatea de a simți spiritul libertății și nemărginirea a o mie de sentimente ( [66] . O astfel de dragoste arzătoare, „majnunism”, în propriile cuvinte ale lui Gatash). , este un sentiment etern, saturat de spiritul național și luminat de limba maternă intrând în dialog cu eternitatea, el, ca și poeții sufi, compară dragostea pentru o femeie cu dragostea pentru Dumnezeu, deține ideea asemănării reciproce a o persoană (microcosmos) către univers (macrocosmos), poeziile sale sunt pline de diverse imagini islamice [67] [44] .
La sfârșitul anilor 1980 și începutul anilor 1990, Gatash, împreună cu alți poeți tătari, a devenit interesat de stilizarea genurilor arhaice, stabilind o legătură cu sistemul poeziei medievale turco-tătare [68] . Primele experimente cu o astfel de stilizare în opera poetului datează din anii 1960 [69] , el a reînviat de fapt genuri precum ghazal , madhya , marsia , rubai [53] în literatura tătară . Având în vedere că genul ghazal practic s-a stins în vremea sovietică, acest tip de poezie are un caracter sistemic în opera lui Gatash. El s-a arătat ca un inovator în ghazal ca formă de poezie amoroasă, renunțând la imitativitate și, în același timp, apelând la intertextualitate, și s-a apropiat astfel de ghazal-urile libere ale unor clasici precum Hafiz și Nasimi [70] . Ghazals Gatash îndeplinesc exact toate cerințele genului și sunt scrise în 11 metri complexe de 5-8 bayți, combinând elemente ale arabului - persan aruz și versurile turcești clasice. Cele două picioare ale sale ritmice de patru silabe continuă cu una terminală de trei silabe, care este cea mai comună formă de ghazal, în ciuda faptului că poeții tătari nu respectă întotdeauna toate elementele versificației tradiționale [71] [72] .
Imaginea iubirii din poezia lui Gatash se remarcă prin asocieri cu literatura mondială, cu poezia antică orientală, cu imaginile modernității, precum, de exemplu, în ciclul „Numele tău este înscris în soarta mea...”, unde unul dintre exemplele de iubire extraordinară din viața reală este povestea poetului reprimat Kh. Tufan și a soției sale Louise [44] . Sau, în ciclul „Șapte nopți (Motive arabe)”, dragostea eroului liric trece testul „șapte nopți”, ca în basmele din Șeherazada , dar, ca urmare, tânărul ajunge la concluzia că acest sentiment etern nu-i aduce fericire și pace [69] . Principiul spiritual subiectiv din Gatash se dezvăluie în general în plinătatea sentimentelor și a contradicțiilor ascunse [26] . El transmite dragoste prin imaginile tradiționale orientale de trandafiri, lacrimi, foc, în care se remarcă fuziunea poetului și a eroului său liric cu universul, elementele naturale și toată natura înconjurătoare [73] . Dragostea pentru o femeie ca atare în el conține adesea reflecții asupra moralității și patriei, transformându-se într-un complex emoțional complex [74] .
În pragul secolului XXI!
Am cântat cântece - cuvintele din ele sunt perle:
- Tristețe-tristețe curge peste margine -
Secolul care a trăit este obosit, probabil!
Gulbala este mirajul meu flori!
Veșnicia va respinge brusc visele?
Canapeaua mea - un an care este țesut cu violență -
Va desfășura secolul douăzeci și unu!
Ești în mările de ochi turcoaz,
Salvează-mi caravelele?!
În secolul trecut, Gatasha a oftat:
Și redif „pacea cu lumea” este o capodopera?!
În aceeași poezie, Gatash folosește limbaje figurative de diferite etape (mitopoetic, tropeic, vernacular), care interacționează între ele, fiind sursa formării sensului și formei [26] . De exemplu, el îmbină adesea un stil oriental sublim cu poetica tradițională a cântecelor populare [74] . Întrebările se găsesc adesea în gazelele lui Gatash, atât sub formă de intonație internă, cât și ca afixe, la care se referă observația corespunzătoare a lui R. Fayzullin : „Un om trebuie să răspundă la majoritatea întrebărilor singur!”. [70] . De exemplu, în poezia „Momeală veche” un tânăr erou liric își pune o serie de întrebări retorice precum – „Se va ofili o floare fără mine, dacă închid porțile grădinii vieții?” [76] . Printre altele, Gatash folosește rareori elementul stilistic tradițional ca radif, care, dacă este folosit, este sub forma unui cuvânt auxiliar, a unei particule interogative sau face parte din propoziția anterioară, fără a fi despărțit prin virgulă și fără sfârșit. gândul [77] . Reînvierea, stilizarea și utilizarea elementelor poeziei orientale umple opera lui Gatash cu filozofie antică și apelează la valori eterne, creând iluzia citirii operelor poeților demult dispăruți [69] .
Poeziile lui Gatash au fost traduse într-o serie de limbi, inclusiv rusă , bașkir , kazah , turcă , azeră , Karakalpak , letonă , lituaniană , poloneză , ucraineană , engleză [52] [14] . Astfel, colecțiile „Prietenii prietenilor mei” (1973) și A patruzecia primăvară (1985) [15] au fost publicate în limba rusă , iar cartea „Histarem burandara” (Vortexul sentimentelor mele, 1998) [14] a fost publicată în Bashkir . Gatash însuși acționează și ca traducător, în special, a tradus în limba tătară o serie de gazele de Khafiz și Nasimi [78] , poezia lui M. Zhumabaev și A. Chulpan [79] . O serie de texte ale lui Gatash au devenit cântece, fiind puse pe muzică de compozitori precum S. Sadykova , F. Akhmetov , M. Makarov , R. Akhiyarova [80] [34] . În 2016, pe scena Teatrului Academic Tătar care poartă numele lui G. Kamal a fost pusă în scenă piesa „Odiseea: Călătorie prin mările lui Radif Gatash” bazată pe poeziile poetului [81] . Opera lui Gatash face obiectul cercetării unui număr de critici literari, de exemplu, R. Ganieva , Kh. Minneulov , Yu. Nigmatullina , R. Rakhmanova [26] [8] . Cu toate acestea, astfel de studii nu sunt de natură sistematică, afectând doar anumite aspecte ale procesului de creație, cum ar fi, de exemplu, doar versurile orientale ale poetului [82] .
Locuiește în Vasilyevo , unde are o casă cu grădină. Soția - Rimma, candidată la științe tehnice , s-a cunoscut în timpul studiilor. Fiul - Salavat, a murit de leucemie la vârsta de 36 de ani. Există doi nepoți - Timur și Arslan, care locuiesc în Germania cu mama lor [88] [89] [6] .
Laureați ai Premiului Gabdulla Tukay ( 1990 - 2000 ) | |
---|---|
1990 |
|
1991 |
|
1992 | |
1993 |
|
1994 | |
1995 | |
1996 | |
1997 | |
1998 | |
1999 |
|
2000 |
|
2001 | |
2002 |
|
2003 |
|
2004 | |
2005 |
|
2006 |
|
2007 |
|
2008 |
|
2009 |
|
|